ÎN APĂRAREA LUI JACOB sez. 1 ep. 3 - Fețe de poker
Traducerea: teomi
Resincronizare: ruby2hora Subtitrări-noi Team
A sunat Joanna. A spus că ar trebui să ne întâlnim în garajul tribunalului.
Joanna?
Klein. Avocata apărării de care ți-am vorbit.
Ea cunoaște cel mai bine sistemul.
Doamne.
Andy.
Laurie, sunt Joanna Klein.
Mă bucur să te cunosc.
Îmi pare rău că treceți prin așa ceva.
Mulțumesc.
Am cafea în mașină, dacă doriți.
Nu, mulțumim.
- A ajuns Jacob? - E pe drum.
Cum se simte?
E speriat, dar e bine.
Andy, ai mai trecut prin așa ceva, dar niciodată de partea cealaltă.
Iar, Laurie, toate vor fi noi pentru tine, așa că vă voi explica amândurora regulile.
Începând din acest moment,
până ajungeți acasă, cu ușa închisă după voi,
vreau să nu trădați nicio emoție.
Nimic.
Știu că vă cer mult, dar e important, da?
Vom fi ca niște legume.
Laurie?
Da.
Din nefericire, orice expresie, orice reacție
va fi interpretată împotriva voastră.
Zâmbiți și vor spune că nu-i luați în serios.
Plângeți și vor spune că vă prefaceți.
Nu răspundeți la nicio întrebare care vi se va striga.
La televizor, doar aparențele contează.
Și cel mai important,
orice semn de furie, mai ales din partea lui Jacob,
va confirma cele mai rele suspiciuni ale oamenilor.
Trebuie să vă amintiți că, în ochii lor, nu doar Jacob este vinovat,
ci și voi.
Vor căuta confirmarea, așa că nu le-o serviți.
Bine.
Nu uitați, fețe de poker.
- Sunteți gata? - Da.
Bine.
Familia Barber. Adu camera!
Dle. și dnă. Barber, când ați vorbit ultima dată cu Jacob?
Transmitem în direct!
Dnă. Barber, când l-ați văzut ultima dată pe fiul dvs.?
Cum a afectat arestarea familia dvs.?
Cum vă simțiți?
- Doamne. - Ești bine?
Da.
Ar trebui să meargă repede. Zece minute sau cam așa.
Și acum?
Acum așteptăm.
Atenție, vă rog.
După cum știți, tragedia teribilă care a lovit comunitatea noastră noaptea trecută
a suferit o întorsătură dureroasă și cu adevărat neașteptată.
Mă refer la arestarea lui Jacob Barber, elev în clasa a XI-a aici, la Archer.
Vreau să subliniez cât de important este să nu tragem concluzii.
Asta înseamnă să ignorați zvonurile și să vă abțineți de la răspândirea lor.
Acestea fiind spuse,
dacă aveți informații care credeți că pot fi utile pentru investigație,
Poliția vă roagă să-i contactați imediat.
O puteți face direct sau prin intermediul unui consilier școlar.
Atenție! Ridicați-vă.
Prezidează Onorabila Judecătoare Rivera.
Ședința de judecată este declarată deschisă. Vă rog să vă așezați.
Bună dimineața. Să începem.
Aduceți acuzatul.
Cazul nr. 08-44-07,
Statul vs. Jacob Owen Barber.
Acuzația este de crimă de gradul întâi.
Acuzarea este pregătită?
Da, Onorată Instanță.
- Dnă. Klein, cum pledează acuzatul? - Jacob.
Nevinovat, Onorată Instanță.
Să trecem la argumentele cauțiunii. Acuzarea?
Da, Onorată Instanță. Dacă îmi permiteți,
toți îl cunoaștem pe tatăl acuzatului, care e alături de noi astăzi.
Toți ținem foarte mult la dl. Barber.
De exemplu, eu l-am considerat un mentor timp de mulți ani.
Dle. Logiudice, presupun că știi că dl. Barber nu e acuzat de nimic.
Bineînțeles, Onorată Instanță.
Dar implicarea lui în acest caz este de mare importanță
la argumentul în privința cauțiunii.
Atunci, continuă, dl. consilier.
Da, Onorată Instanță.
Statul solicită o cauțiune de 500.000 de dolari în numerar,
cinci milioane ca garanție.
Ei, haide.
Statul consideră că acuzatul constituie un risc ridicat de fugă,
având în vedere brutalitatea crimei
și probabilitatea ridicată a condamnării sale.
Onorată Instanță, acuzatul nu are antecedente. Nu are cazier.
Instanța nu consideră acuzatul ca prezentând vreun risc de fugă.
Cauțiunea este aceeași cu cea de ieri.
10.000 de dolari în numerar, 100.000 dolari în cont ca garanție.
Cazul va fi judecat de Judecătorul French,
cu audierea fixată în data de 21 august.
Mulțumesc, Onorată Instanță.
- Ce se întâmplă acum? - E în regulă. Ei îl vor escorta.
Așa e procedura. Îl vom vedea peste câteva minute.
Să mergem.
Când veți ajunge acasă, vor fi reporteri.
Asistenta mea Ellen vă va aduce câteva provizii,
dar nu puteți sta închiși.
Mâine vei rezolva câteva treburi, vei face plinul la mașină, nu contează.
Lăsați-i să vă fotografieze și vă vor lăsa în pace.
Mai trebuie să semnați ceva.
- Semnați aici, vă rog. - Scuze.
Uite-l că iese.
Jacob! Jacob!
Hei, hei, hei! Ascultați-mă. Dați-vă, vă rog.
Lăsați-ne puțin loc, vă rog.
Dați-vă deoparte. Dați-vă deoparte.
Vă rog, un comentariu?
Ei bine?
Lasă impresia că abia ne cunoaștem.
Nu știu. Credeam că e scris bine.
Managerul tău de campanie crede că e tonul potrivit.
Nu-l interesează pe cine rănește, atâta timp cât nu suntem noi.
Îmi cer scuze. Doar că...
De obicei, îi ceream sfatul lui Andy în legatură cu chestii din astea.
Nici nu mă gândeam...
Trebuie să dai o declarație.
Știu.
Deci, o trimit?
E familia Barber.
Au ajuns. Să mergem. Să mergem.
Vin. Mai aproape, da? Haide. Ai prins?
Nu mă îndur să-l trezesc.
Jacob, dragule.
Am ajuns acasă.
Ți-e foame? Vrei să-ți pregătesc ceva?
Nu, vreau doar să dorm.
Da.
Hei. Chiar suntem mândri de tine.
Felul cum ai înfruntat totul presupune mult curaj.
A fost cam înfricoșător.
S-a terminat.
Du-te să dormi.
Nu mi-am primit telefonul înapoi de la polițiști.
În regulă, îți luăm altul. Poate un laptop nou.
Mi-au luat calculatorul?
Da, așa se procedează când...
Așa se procedează.
Bine.
Alo?
Doamne.
Cine e?
Voi suna la firma de telefonie și voi cere să ne schimbe numărul.
"Doamne, copii... JB e peste tot"
"Frate, va sparge internetul"
"Părinții îmi tot pun întrebări"
"Unele fete de-aici zic că-i sexy - ce haios"
"Nu mă pot opri din râs!"
Bună. Mâine trebuie să vorbesc iar cu avocatul ăla.
Cel care se ocupă de cazul lui Jacob.
Mă tot sună.
- Sarah, mai ești? - Da.
Am teme de făcut, trebuie să închid.
Din experiența mea, ce am văzut azi,
limbajul trupului, atitudinea rece, evitarea oricărui contact vizual...
nu dă bine pentru cineva acuzat de o crimă cu o asemenea amploare.
A picat. Probabil va dormi toată noaptea.
Și sincer, confirmă multe...
Nu cred că e o idee bună.
Ai văzut ce spun online? Cum îi spun?
Trebuie să ignorăm astea.
Spun că pare îngâmfat și fără remușcări.
- Nu are nici măcar 15 ani. - Draga mea,
asta era de așteptat.
Ce se va întâmpla când va vedea asta?
Nimic nu va mai fi la fel pentru el.
Îl va marca pentru tot restul vieții.
Laurie.
Ce?
Ce e, Andy?
Ascultă,
trebuie să-ți spun ceva
ce se va afla în curând.
Despre Jacob?
Despre mine,
despre familia mea,
despre tatăl meu.
Jacob, înainte de-a începe, vreau să înțelegi bine ceva.
Tu ești clientul aici.
Asta înseamnă că, atât cât este posibil, tu iei deciziile.
Nu părinții tăi, nu eu, ci tu.
Dar dacă vrei ca deciziile să fie luate de mama și tatăl tău,
nu te condamnă nimeni.
Dar, conform legii din Massachusetts,
un copil de vârsta ta acuzat de crimă de gradul întâi va fi judecat ca adult.
Așa că mă voi strădui să te tratez ca pe un adult, da?
- Bine. - Deci,
conform anchetei, se pare că Ben Rifkin te șicana.
Ai cumpărat un cuțit
și, când s-a ivit ocazia, te-ai răzbunat.
Stai, te șicana?
Nu chiar. Adică, puțin, dar...
- Cum adică, puțin? - Nu ai zis nimic până acum.
- De ce nu ne-ai spus? - Nu am vrut...
Se purta ca un tâmpit cu multă lume, nu doar cu mine.
Totuși, trebuia să ne spui. Cum te șicana?
Andy, Laurie, vă rog.
În ceea ce privește atacul propriu-zis,
se pare că nu există niciun martor.
Ai recunoscut că ai fost în parc.
Iar un elev susține că ai avut un cuțit
pe care l-ai adus odată la școală.
Ăsta trebuie să fie Derek. Derek Yoo.
Deci, este un caz foarte circumstanțial.
Mai e amprenta.
Dar amprentele nu sunt dovezi prea solide.
Adesea au o explicație valabilă.
Te simți încrezătoare?
Mai există ceva.
Laurie?
Trebuie să-ți spun ceva.
Ai spus chiar tu că se va afla. Va trebui să ne ocupăm de asta.
Mai bine să audă acum de la noi decât mai târziu de la știri.
Îmi cer scuze. Să ne ocupăm de ce?
Mamă?
Se pare că există un trecut violent în familie.
Dragule, îmi pare rău că afli așa, dar e adevărat.
Îmi pare rău pentru asta, Joanna. E vina mea.
- Laurie a aflat abia aseară. - Ce a aflat?
Tatăl meu, bunicul tău...
e în închisoare.
E acolo de foarte mult timp.
Ultima dată l-am văzut când aveam șase ani.
Mama m-a dus la închisoare să-l văd chiar după ce a fost arestat.
Mi-ai spus că a plecat când erai bebeluș.
Asta am spus tuturor când am crescut. E aceeași minciună pe care o spunea și mama.
Dar, tu ai spus că nu ți-ai cunoscut tatăl.
Știu.
Îmi era rușine cu el.
Deci, m-ai mințit.
Îmi pare rău, Laurie.
Nu, nu ți-am spus tot adevărul.
Ce a făcut?
A omorât o fată.
Cine era?
Era o studentă de la colegiu.
Corpul i-a fost găsit într-o casă abandonată de pe strada Congress.
A fost înjunghiată mortal.
Ce?
Am vrut să-ți spun de foarte multe ori, Laurie. Ți-o jur.
De ce nu ai făcut-o?
E păcatul lui. Eu nu sunt ca el.
17 ani, Andy? Nu ai crezut că voi înțelege?
Mi-a fost teamă că, dacă îți voi spune, îți vei schimba părerea despre mine.
Și atunci ar fi fost degeaba, pentru că nu are nicio importanță.
Ești sigur?
Acum înțeleg.
Nu spun că Logiudice nu va încerca să se folosească de asta,
dar nu va ajunge nicăieri.
Cu excepția opiniei publice, probabil.
Ești sigură?
Laurie este îngrijorată că acuzarea va susține
ipoteza predispoziției genetice.
În această dimineață am citit ceva online despre asta.
Se pare că au existat cazuri ca al nostru
unde au fost aduse ca dovezi astfel de lucruri.
A fost numită "gena crimei".
E ridicol.
Crezi că am gena crimei?
Nu, e doar o vorbă.
Singura noastră preocupare este dacă așa ceva poate fi folosit împotriva ta.
Mă îndoiesc că poate fi admisă ca probă.
Asta nu înseamnă că nu vor încerca,
dar, dacă o vor face, ne vom lupta cu toate forțele.
Trebuie să mă duc la baie. Nu mă simt prea bine.
Mary, te rog, îi arăți tu lui Jacob unde este baia?
Da, sigur.
Pe-aici.
Doamne. Chiar trebuia să vorbești acum despre asta?
Avea dreptul să știe adevărul.
Nu voi mai accepta nicio minciună. Nici din partea ta, nici din partea lui.
- Din partea lui? Ce, că era șicanat? - Nu a suflat niciun cuvânt.
A dat de înțeles că abia se cunoșteau.
- Și amprenta... - A explicat ce-a fost cu amprenta.
- A găsit corpul și s-a speriat. - Nu a spus nimic nici despre asta.
Chiar consider că trebuie să fim toți sinceri.
Fără secrete.
Cred că e de ajuns pentru astăzi.
- Poftim. - Mulțumim.
Trebuia să-mi spuneți.
Dragule, încă încercăm să înțelegem totul.
Nu am spus numănui, Jake.
Mi-a fost teamă de felul cum voi fi privit.
Acum mi-e frică de cum se vor uita oamenii la tine.
De ce nu?
Asta sunt, corect?
- Jacob. - E în regulă.
E supărat pe mine și nu-l condamn.
Nu asta te definește.
De unde știi?
Poate mama are dreptate. Poate am...
- Poate am gena crimei. - Nu am spus deloc așa ceva.
Gena crimei e o prostie.
Poate nu. Poate sunt exact ca el.
Hei!
Destul, da?
E un simplu om, un om rău. Nu are de-a face cu tine.
Nu înțelegi? De asta îmi era frică.
De asta nu ți-am spus.
Aveai dreptul de a nu ști.
De a o lua de la zero. Fără să ai pecetea pusă în frunte...
Mulțumesc.
Fir-ar.
Ignoră-i.
Andy.
Îmi cer scuze. Nu... Am crezut că vei fi singură.
E la mine o dată la două sătămâni.
E în regulă, iubita. E un prieten de la serviciu.
Așteaptă aici.
Haide, să intrăm. Te poți uita puțin la televizor.
A crescut.
Să vorbim în spate.
Ce naiba cauți aici? Vrei să fiu suspendată?
- Am nevoie de ajutorul tău. - La ce?
Leonard Patz.
Doamne, Andy.
Haide, Duff. Știm amândoi că era dubios.
Nu spune asta.
- Ce anume? - Prostii ca "știm amândoi".
Ești conștientă că, dacă Lynn nu se mișca atât de repede cu Jacob,
Patz încă ar fi fost în colimatorul nostru.
De unde știi că nu este?
Este?
Nu am uitat de el, dacă asta mă întrebi.
Dar nu e o prioritate.
Nu mai este. Nu.
- Este pentru mine. - Nu mă îndoiesc.
Unde vrei să ajungi, mai exact?
Vreau să caut mai multe despre Leonard Patz. Vreau să-i văd dosarul.
Și?
Mi-ai confiscat calculatorul.
Nu trebuie să știe cineva.
Chiar daca ar afla, nu e ilegal. Nu este corect.
Îmi voi aminti asta când voi da amenzi pentru viteză în Pike.
- Te rog, Duff. - Nu.
Înțeleg de ce insiști pe asta.
Probabil aș face la fel dacă aș fi în locul tău, dar nu sunt.
Ți-o cer ca prieten.
Am nevoie doar de dosar.
Prieten?
Ce?
Haide, frate. Lucrăm împreună. Nu ne facem vizite.
Prima dată când am intrat în casa ta a fost cu un mandat.
Asta e...
Mereu am considerat că suntem prieteni. Îmi pare rău că nu simți la fel.
Nu mă înțelege greșit. Ești un tip de treabă.
Dacă tu crezi ca așa arată o prietenie,
atunci îmi pare rău pentru tine.
Mamă?
- Vin, iubita. - Bine.
Asta e tot sau...
Andy.
Andy?
Andy.
Te-aș ruga să ne descrii primele săptămâni de după arestarea lui Jacob.
Să vedem.
Cred că a început cu o duminică.
Apoi o luni.
Sunt sigur că a urmat și o marți.
Mereu să fii mai exact, Neal.
Scopul unei întrebări este să obții un răspuns precis.
Da, una din multele tale perle.
Bine, să reformulez întrebarea.
Vrei să ne descrii atmosfera din casă
în săptămânile de după arestarea lui Jacob?
- Atmosfera? - Doamne.
Fă-mă să spun ceea ce vrei. Nu e chiar atât de greu.
Vrei să știi dacă Jacob părea vinovat. Ai tupeul să întrebi.
Bine. Părea?
Habar n-am.
Avea 14 ani. Tocmai îi fusese dată peste cap toată viața.
- Colegii de clasă, orele... - Scuze. Colegii de clasă?
Da.
Pentru un om atent la detalii, mi se pare curios că nu ai spus prieteni.
Haide, Neal.
- Jacob are prieteni? - Da.
Da, câțiva.
Ben Rifkin i-a fost prieten?
Nu. Mi-a spus că Ben se purta ca un tâmpit cu el câteodată.
Adică, doar... îl jignea.
În ce fel?
Nu știu. Chestii obișnuite.
L-a făcut pe Jacob "poponar"?
Da.
De mai multe ori?
Așa am înțeles.
Deci, comportamentul lui Jacob a fost afectat
pentru că i s-a schimbat rutina zilnică.
- E corect? - Da.
În plus, faptul că apărea la televizor și pe internet
l-a făcut... să se închidă în el pentru o vreme.
Cel puțin, la început.
Era conștient de celebritatea lui în creștere.
Da.
L-am sfătuit să nu se uite.
S-a ocupat de teme. Mai erau opt săptămâni până la sfârșitul anului școlar.
Teme?
Da, am angajat un meditator.
Dna. Mandel.
A fost învățătoarea lui Jacob în clasele primare, pensionată.
Ne-am gândit că va fi mai puțin jenant.
Și așa a fost?
Nu știu, poate.
Cum am spus, s-a închis în el.
Toți am făcut-o, într-o anumită măsură.
A fost o perioadă foarte grea.
Și pentru Laurie?
Tot ce am vrut să spun e că, dacă te uiți la
costul real al unui program de genul ăsta,
nu doar la cheltuielile directe, ci și la salariile personalului, suplimentul...
Laurie.
Ce faci, Laurie?
Nu prea bine, dar mă bucur să fiu înapoi.
Pot să...
Da, sigur.
Ne-am gândit toate la tine.
Nu ne așteptam să te întorci așa repede.
Da, mi-ar fi de folos o distragere.
M-am uitat la pereți jumătate de zi, m-am gândit că aș putea fi de ajutor.
Revizuiam bugetul pentru excursiile de anul viitor.
Bine.
Ce naiba?
- Putem discuta puțin? - Sigur.
Tocmai am terminat o teleconferință cu câțiva membri din consiliu,
inclusiv consilierul juridic.
Toți cred cu tărie că te-ai întors la serviciu prea devreme.
Sunt bine, jur.
Nu mă asculți, Laurie.
Nu o să funcționeze. Nu acum.
Știi cât de apreciată ești aici,
cât de recunoscători suntem pentru tot ce ai făcut în ultimii șapte ani, parcă. Nu?
Opt.
Noi doar...
Suntem ca un sanctuar pentru acești copii.
Se presupune că le asigurăm cel mai sigur loc.
Iar voi credeți că eu, cumva...
Nu, nu tu.
E mai mult...
Consiliul este preocupat de orice fel de asociere negativă.
Situația financiară e și așa destul de delicată.
Înțeleg.
Nu e neapărat permanent.
Nu ești concediată.
Considerăm că nu e momentul.
Nu încă.
Atunci, când?
Eu...
Îmi pare rău, dragă.
Pentru că treci prin atâtea.
Mulțumesc.
Bună, dnă. Barber.
Bine. Îl împușc. Îl împușc. Intră. Intră. Intră.
Ești mort.
Împușcă-l.
Cum de joci atât de prost jocul ăsta?
Ești mort de tot.
Hei, amice.
Ce spui să iei o pauză? Te joci de câteva ore.
Jake.
Bine, trebuie să ies. Vorbim.
- Când e gata cina? - Când va ajunge mama acasă.
Cu cine jucai?
Nu știu. Cu un tip.
Nu știi cum îl cheamă?
Cred că a zis Tim sau Tom.
Tu i-ai spus cum te cheamă?
Nu știu. Cred că da.
Trebuie să ai grijă ce spui, amice.
E doar pălăvrăgeală.
Știu, dar cuvintele pot fi scoase din context și înregistrate.
De asta nu poți socializa.
Totul poate fi înregistrat undeva. E visul oricărui procuror.
- Am discutat subiectul. - Știu.
- Deci, nu vei mai intra? - Da.
Bine.
Îmi pare rău. Știu că e greu, dar chiar e important.
Nu mă deranjează că te joci. Trebuie să fii atent.
Cu telefonul, cu mesajele, cu totul.
Da, înțeleg.
Bine.
Știi, Dylan spune că sunt faimos.
Ai vorbit cu Dylan?
Da, ne-am jucat mai înainte.
Mi-a spus că există o pagină online a fanilor,
creată de o fată din Ohio sau lowa sau ceva asemănător.
Doamne.
Mi-ar place să o văd.
Nu.
E o idee proastă. Nu.
Verifică-ți căsuța poștală
Nu ar fi trebuit să ajungă mama acasă?
Am să o sun. Ce-ar fi să așezi masa?
Începeam să mă întreb pe unde umbli.
Am condus.
Cum adică?
Simțeam nevoia să...
Nu știu.
Cum a fost la serviciu?
A fost...
Doamne.
Intră. Mă ocup eu.
CRIMINALII PUTREZESC ÎN IAD
Bună, mamă.
Vin imediat.
Bine. Am înțeles. Mă iubești.
La mulți ani!
Jacob!
A cui a fost ideea să fie consultată dr. Vogel?
Avocata lui Jacob ne-a recomandat-o.
Dr. Vogel este considerată specialistă în moștenirea genetică a comportamentului,
- nu-i așa? - Da.
Am crezut că dna. Klein era de părere că dovezile genetice nu au valoare.
S-a gândit că ne-ar putea ajuta în caz că va fi menționat ceva la tribunal.
Asta face un bun avocat.
Prima ei ședință cu Jacob a fost pe 25 mai.
E corect?
Da, e corect.
Mai întâi ne-am întâlnit noi cu ea.
Toby vrea să ne aducă cina în seara asta.
Serios?
Asta faci când moare cineva.
Vrea să fie alături de tine.
Dacă nu lași oamenii să se apropie, vor crede că nu ai nevoie de ei.
Știu.
Apropo, a trecut Duffy. A adus dosarul lui Patz.
Ea crede că Patz a făcut-o?
Nu poate să spună asta, dar noi da.
Patz corespunde profilului.
Trebuie doar să prezentăm juriului un caz credibil.
- Drăguț din partea ei. - Da.
Vezi, oamenii se susțin.
Andy încă era la facultatea de drept.
Eram împreună de mai puțin de un an.
Deci, nu a fost o sarcină planificată?
Nu a fost, dar ne-am bucurat.
Eram practic logodiți.
Eram entuziasmați.
Dar eram chiar noi niște copii. A trebuit să învățăm multe.
Cum l-ați descrie pe Jacob ca și copil?
- Frumos. - Dificil.
Normal că era frumos, nu asta a...
Nu asta ai întrebat, nu?
Când ai spus dificil, la ce te-ai referit?
Plângea mereu.
Ai fi putut crede că era torturat.
La început am crezut că sunt colicile, dar problema nu a dispărut niciodată.
Ca bebeluș, adică.
Se liniștea repede?
- În cea mai mare parte, da. - Nu prea.
Au fost și câteva istericale. Chestii din astea.
Au fost mai mult decât istericale.
Arunca cu obiecte în noi.
Țipa ore întregi. Nu reușeam să-l oprim.
Nu pare ceva neobișnuit.
Nu era. Cred că Laurie exagerează puțin.
Cum se comporta Jacob cu alți copii?
Laurie?
Să facem pauză un moment ca să clarific un lucru.
Am fost angajată de avocata voastră.
Sunt alături de voi.
- Sunt de partea lui Jacob. - Știm asta.
Bine. Știți că aceste discuții sunt confidențiale,
deci, nu există niciun motiv să fiți reținuți.
Nu aici.
Încerc doar să-mi fac o imagine cât mai completă.
Nu s-a descurcat prea bine la creșă.
Era agresiv cu alți copii. Am primit câteva plângeri.
- Plângeri? - Unii părinți cam isterici.
Odată, a împins o fetiță de pe tobogan.
A avut nevoie de copci.
Iar un băiețel l-a acuzat că l-a bătut, dar Jacob a negat.
Era un băiat de patru ani. Despre ce vorbim aici?
Bine, Andy. Las-o să spună. Îți va veni și ție rândul. Continuă, Laurie.
Încerc doar să fiu sinceră, Andy.
Nu. Lași impresia că Jacob era vinovat.
Și nu e așa.
Era un băiețel. Te legi de fiecare mărunțiș.
Mereu ai spus asta.
Nu ai vrut deloc să recunoști că ar putea fi ceva în neregulă.
Era un copil obișnuit cu probleme obișnuite.
Ca orice alt copil.
Pediatra noastră a spus același lucru.
Credea că Jacob nu era dezvoltat emoțional
și că ar putea repeta un an de grădiniță ca să recupereze.
- Și că totul va trece. - Și a trecut.
- Pediatra a avut dreptate. - A avut?
Dragule, uite unde suntem.
Ce vrei să spui cu asta, Laurie?
Ai cumva îndoieli în privința nevinovăției lui Jacob?
- Nu. Bineînțeles că nu. - Dacă ai avea, ar fi normal.
Nu am. În niciun caz.
Încerc doar să răspund sincer la întrebările tale.
Asta ne-ai spus să facem.
- Am înțeles. - Vorbesc serios.
Știu ce este în stare și ce nu.
- Bine. - O mamă își cunoaște copilul.
Toby a ajuns.
- Bună, dragă. - Bună.
E foarte drăguț din partea ta. Mulțumesc.
Cu plăcere.
Ce faci?
Rezist. Totul e atât de...
Te cred.
Draga mea.
Totul va fi bine.
Nu mai știu.
Serios.
Hei, amice. Ce ai făcut azi?
Științe, biologie și spaniolă.
Cred că-mi place mai mult de ea decât la generală.
Adică, e simpatică, dar durează mult să-mi explice.
Și apoi, nu cred că știe spaniolă.
Pronunță "ańos" (ani) ca "anus".
Hei, dragă. Se pare că Jacob...
- Ce se întâmplă? - Mamă?
Se întâmplă că Gary nu vrea ca ea să se mai vadă cu mine.
A vrut să mi-o spună în față.
E o prostie. E cea mai bună prietenă a ta.
Da. Gary e soțul ei
și a fost la Cornell cu Dan Rifkin, deci...
A mai rămas ceva de aseară.
Ăsta ar putea fi util.
Dar eu... ți-l recomand pe ăla.
Sigur. Îți scoți banii.
Hei, Sarah.
Sunt Detectiva Duffy.
Alo?
Ați spus să sunăm dacă știm ceva legat de moartea lui Ben.
Da, corect. Cu cine vorbesc?
Mă numesc Sarah. Sarah Grohl.
"Unde e pălăria?"
Hei, amice. Cina.
Dragă! Cina!
Dragă!
"Cincizeci de dolari."
Laurie! Cina!
Laurie!
Laurie?
Traducerea: teomi
Resincronizare: ruby2hora Subtitrări-noi Team